SOJUZMULTFILM UVÁDÍ
BONIFÁCOVY PRÁZDNINY Podle pohádky Miloš Macourka
Scénář a režie: Fjodor Chytruk
Skladatel: Mojsej Vajnberg
Kamera: Boris Kotov
Text autora čte Aleksej Polevoj
V jednom cirkuse žil lev jménem Bonifác.
Byl to velmi učenlivý lev, nic mu nemuseli říkat dvakrát.
Bonifáce měli všichni rádi.
Sám ředitel často říkával: "Bonifác, to je talent!"
Ředitel cirkusu chodil s Bonifácem na procházky a kupoval mu banány.
Bonifác je měl strašně rád.
Jednou se Bonifác zeptal:
"Proč je na ulici tolik dětí a proč nejsou ve škole?“
"Proč by měli být ve škole?" - odpověděl ředitel.
"Je léto, mají prázdniny."
"Prázdniny?" - řekl Bonifác.
"Já ještě nikdy neměl prázdniny."
"A kam bys jel?" - zeptal se ředitel.
"Kam jinam, než k babičce." - odpověděl Bonifác.
"To je přece jasné."
"Podívejme..." - zamyslel se ředitel.
"Zapomněl jsem, že také lvi mají babičky."
"Dobrá." - řekl ředitel."
"Jsi vzorný lev, pustím tě na prázdniny."
Bonifác se málem pominul radostí. Něco takového nečekal.
"Co může být lepší než prázdniny?"
Hned si běžel zabalit kufr a koupit lístek do Afriky...
a taky dárek pro babičku.
Celou cestu Bonifác nezamhouřil oka.
Bál se, aby nepropásl svou zastávku.
Cestou se setkal s úžasnými rybami.
Takové ještě neviděl.
A Bonifác se zasnil, jak skvělá věc jsou prázdniny.
Zdálo se mu, jak se bude opalovat na písku,
každý den jíst banány a koupat se v jezeře.
Pak loď přistála a Bonifác byl doma.
Všechno bylo stejné, dům i zahrada.
Babička seděla ve svém houpacím křesle.
A stejně jako před lety se k ní Bonifác tiše zezadu připlížil...
A babička ho jako vždy nepoznala.
Ráno si Bonifác vyrazil ve svých nových plavkách.
"Ach," - řekla babička.
"Ten kostým ti vážně sluší."
A šťastný lev odkráčel k jezeru.
Vtom potkal holčičku. Při pohledu na cizího lva se hrozně vyděsila.
"Divná holčička." - zamyslel se Bonifác.
"Možná nikdy neviděla cirkus."
"Na."
"Na. Na."
Toho dne se Bonifácovi chytit rybku nepodařilo.
Příští den se znovu vypravil k jezeru.
Bonifác ukazoval dětem různé kousky. Žádný lev by takové věci nedokázal.
Děti něco podobného v životě neviděly.
Den uběhl jako voda.
"Na."
Tak prošel ještě jeden den.
Pak druhý, třetí.
Od rána do večera pořádal Bonifác představení pro děti.
Už zapomněl na banány, koupání a dokonce i na ryby.
Děti tleskaly a křičely: "Ještě, ještě!"
A vtom...
Prázdniny skončily.
"Bonifác!"
"Bonifác! Bonifác!"
Loď se plavila dál a dál. Babička byla menší a menší.
A Bonifác si říkal: "Jaká úžasná věc..."
"Prázdniny..."
Konec